Velkommen hr. Hundert
— Er alt i orden? — Ja tak. Nu skal jeg ...
Det er ikke nødvendigt.
Med alderen har jeg indset, at jeg kun er sikker på to ting.
Dage, der begynder med en rotur, er bedre end dem, der ikke gør.
Og en mands karakter afgør hans skæbne.
Som historiestuderende finder jeg det svært at modbevise.
For de fleste af os kan vores historie skrives, længe før vi dør.
Der findes undtagelser, men de er sjældne, —
— og jeg er ikke en af dem.
Jeg er lærer og ikke mere end det.
Jeg underviste i 34 år, og en dag holdt jeg op.
Det var fakta om mit liv. Det sidste kapitel var skrevet.
Min bog var lukket.
Hallo?
Hallo? Hallo?
— Hr. Hundert? — Ja?
Kan De høre mig? Hr. Bell ville sikre sig, at De følte Dem tilpas.
Jeg føler mig ganske tilpas. Tak hr. Bell for frugtkurven.
— Den er meget omfattende. — Ja.
Hr. Bell har tilføjet en begivenhed morgenen efter konkurrencen.
En morgenmad til Deres ære.
— Hr. Hundert? — Ja. Tak.
De andre mødes i baren om 20 minutter.
Udmærket. Om 20 minutter i baren. Jeg kommer.
1976 FORUM
ST. BENEDICTS DRENGEAKADEMI 1976
Jeg vidste ikke rigtigt, hvorfor jeg havde sagt ja til at deltage.
Det havde noget at gøre med håb.
De unge mænd her var de mest succesrige i deres generation.
Men jeg kendte dem inden da.
Som mine elever på St. Benedicts Drengeskole.
ANTIKKENS KULTUR
Hvis man ser efter, står der under bispehuen ordene "Non sibi".
Eller "Ikke for en selv".
Det udtrykker vores filosofi på St. Benedict.
Den viden, man får her, skal både gavne andre og en selv.
Og endelig "Finis origine pendet".
De tre ord pryder jeres hjerter under St. Benedicts våbenmærke.
Det er vores akademis motto. "Slutningen afhænger af begyndelsen."
Slutningen afhænger af begyndelsen.
— Hej, hr. Hundert. — Hr. Ericks.
— Undskyld? Hvad hedder du? — Louis.
— Kun Louis? — Louis Masoudi.
— Hvad betyder ordet "sti"? — Der er vel flere betydninger.
— Såsom en vej, man bevæger sig ad? — Ja.
— Nå ja. Undskyld. — Følg stien, hr. Masoudi.
— Gå, hvor store mænd har gået. — Ja, det er bedre for græsset.
Det er bedre for dig.
— Hr. Hundert. Jeg ville takke dig. — For hvad?
Hr. Woodbridge sagde, du sørgede for, at jeg fik jobbet. Bene exeat.
Bene meritus. Endnu en ynder af de klassiske sprog.
Sikke han roser dig. En skønne dag styrer hr. Hundert stedet.
— Hvad hedder du? — Robert Brewster.
— Og dig? — Deepak Mehta.
— Og dig? — Eugene Field.
— Field. Og dig? — Martin Blythe.
— Var det et spørgsmål? — Nej. Jeg hedder Martin Blythe.
Udmærket. I kan jeres navne. Spørgsmålet er, om jeg kan dem.
— Hr. Blythe. — Mig?
Ja. Ikke hr. Field til højre, hr. Grey til venstre —
— eller hr. Diebel bag dig.
Gå ned bag i lokalet og læs, hvad der står på tavlen over døren.
"Jeg er Sh... Jeg er Shutruk—Nahhunte."
Udmærket. Lidt højere.
"Jeg er Shutruk—Nahhunte, konge af Anshan og Susa, regent i landet Elam.
Jeg knuste Sippar og tog Naram—Sins stele —
— og bragte den med til Elam, hvor den blev opstillet som offergave.
Shutruk—Nahhunte, 1158 f.Kr."
Flot klaret. Værsgo at sætte dig.
Shutruk—Nahhunte. Kender nogen ham? Det er tilladt at kigge i bogen.
Men I finder ham ikke der. Shutruk—Nahhunte.
Kongen af landet Elam. Manden, der knuste Sippar.
Hans bedrifter står ikke i nogen bøger. Hvorfor ikke?
Fordi erobring uden at bidrage med noget er betydningsløst.
Hvad vil I bidrage med? Hvordan vil historien huske jer?
Shutruk—Nahhunte. Fuldstændig glemt.
I modsætning til store mænd som Aristoteles, Cæsar og Augustus.
Platon, Cicero, Sokrates.
Historiens kæmper. Mænd med en markant karakter.
Mænd, hvis bedrifter overgik deres egen levetid —
— og har overlevet helt til vores tid.
Deres historie er vores historie.
Jeg hedder hr. Hundert.
Velkommen til den vestlige civilisation, grækerne og romerne.
Velkommen til St. Benedict!
Lyset skal slukkes om fem minutter, de herrer.
Vær venlig at skrue ned, hr. Jones.
— Så du ... Hendes bryster er så ... — Bagefter gik jeg på græsset.
Hundert sagde: "Hr. Masoudi." Jeg vendte mig om.
"Følg stien, hr. Masoudi. Gå, hvor store mænd har gået."
— Det var flot, hr. Masoudi. — Jeg fortalte ham det bare.
— Gå i seng. — Ja, selvfølgelig.
— Vi ses i morgen. — Lyset skal slukkes om fem minutter.
Hvorfor er jeg ... Jeg er på vej.
— Godnat, hr. Blythe. — Godnat. Jeg er et kæmpe kvaj.
— Kartaginienserne. — Ja.
— Hamilkar Barkas var fremragende. — Men var desværre på tabernes side.
— Hamilkar Barkas er ikke på pensum. — Det ved jeg.
Udmærket. Lyset skal slukkes.
Så er klokken ni, de herrer. Godnat.
Hej.
— Hej. — Hej.
— Velkommen tilbage. Skønt at se dig. — I lige måde. Hvordan går det?
— Godt. Er alt i orden? — Ja.
— Hvad syntes du om Athen? — Jeg var vild med det.
Tony hadede det. Der var for mange grækere.
— Sådan er Tony. — Værsgo.
Jeg sagde, jeg skulle have noget til en lærd inden for antikken.
Parthenon. Det er mindre, end jeg husker.
— Sådan en har jeg ikke. Tak. — Jeg fandt den på agora.
Tony forstod ikke, hvad jeg ville der. Der er lidt turistet.
Men jeg hørte din stemme og så det, præcis som du beskrev det.
Sokrates underviste for øjnene af mig.
Og så var Tony ved at falde i søvn, mens jeg spiste kebab.
Jeg tænkte meget på dig. Jeg ønskede, du var der.
Det havde været sært med dig, mig, Sokrates og din sovende mand.
Ja, lidt.
Der opstod to nye styreformer. Den første, styret af få, kaldes ...
— Hr. Brewster. — Tyranni?
Måske i ånden, men ikke etymologisk. Det kaldes oligarki.
Tyranni har vi her i klassen. Det virker.
— Hr. Blythe. — Antisthenes.
Det var Heraklit, da han sagde, en mands karakter udgør hans skæbne.
"Ved man ikke, hvad der skete før ens fødsel, er man barn for evigt."
"Julius Cæsar" er en tradition på St. Benedict.
Det er en årlig konkurrence med to trin.
Først en række prøver, der indskrænker konkurrenterne til tre.
Dernæst en turnering, hvor de tre besvarer spørgsmål om romertiden.
Den, der står tilbage, vinder og bliver kronet som Julius Cæsar.
— Din far vandt, ikke, hr. Blythe? — Jo.
Vil du udpege ham for os?
Det er sandelig en stor ære.
— Fortsæt, mine herrer. — Tak, hr. Woodbridge.
Endelig når Cæsar frem til Rubicon. En flod, der deler ... Hr. Field?
Gallia Cisalpina og Italien.
— Han samler sin legion på ... — 6.000 mænd.
6.000 mænd. Pompejus har ti legioner.
Og senatets støtte. Cæsar er uforfærdet.
Pludselig råber Cæsar ganske impulsivt. Hr. Mehta.
— Alea jacta est. — Terningen er kastet.
Han krydser Rubicon og jagter Pompejus i hele middelhavsområdet.
Endelig ankommer han til Alexandria, hvor Egyptens konge ...
— Ptolemæus den 13. — Ptolemæus den 13. har en gave.
Pompejus' hoved.
Hr. Hundert.
De skal træffe hr. Sedgewick Bell.
Mig en fornøjelse, hr. Bell.
Fortsæt, hr. Hundert. Rart at møde dig, min dreng.
Mine herrer, byd den nye elev hr. Sedgewick Bell velkommen.
— Kom indenfor. — Var det ikke en drengeskole?
— Det er en drengeskole. — Hvorfor har alle så kjole på?
Det er ikke kjoler. Det er en toga. Løst overtøj ...
Der blev båret af det antikke Roms borgere. Jeg lavede bare sjov.
Unge mænd blev skænket togaen ved overgangen fra barndom til manddom.
Nå?
— Sæt dig bag hr. Brewster. — Jeg tror, jeg sidder fint her.
— Hr. Bell. — Hr. Hundert.
Sid ned.
I morgen begynder vi på Shakespeares "Julius Cæsar".
Jeg forventer, at I har læst stykket.
Hr. Bell, du skal se på rollen som Brutus, den mest ædle romer.
Hr. Masoudi, du ser begærlig ud. Du skal læse rollen som Cassius.
Han er søn af Hyram Bell, West Virginias senator.
— Sønnen er lidt af en visigoter. — Er han så slem?
Nej, det tror jeg ikke. Han er bare lidt udfordrende.
Sedgewick?
Hallo! Sedgewick?
Nogle af os tænkte på ...
Martin tænkte på, om du ville dæmpe dig lidt. Han læser lektier.
Fint nok. Det er ...
"Det vil ikke gavne, om Antonius skal overleve Cæsar.
Lad Antonius og Cæsar begge falde."
"Så vil vor bane se for blodig ud. Først hugge hovedet af, så lemmerne.
Det ligner had i døden ... hævn bagefter.
Antonius er kun et lem af Cæsar. Vi skal ikke slagte, men kun ofre."
"Vi skal ikke slagte, men kun ofre." Din Brutus er ikke overbevisende.
— Republikkens skæbne står på spil. — Ikke for mig.
Nej, men forestil dig, hvor vigtigt dette øjeblik er.
Brutus er midtpunkt i et komplot om at dræbe Julius Cæsar.
Du mener, det er til Roms bedste, —
— men du har moralske skrupler ved også at myrde Antonius.
— Jeg er ikke enig i deres plan. — Er Brutus ikke enig?
Nej, jeg er ikke enig. De skal dræbe Antonius også.
— Brutus er en svagpisser. — En svagpisser?
— Fordi han har en samvittighed? — Helt ærligt.
— Antonius får ham ned med nakken. — Han og Octavian, men ...
— Hvis de havde dræbt ham, som ... — Cassius foreslog.
Ja, ham. Hvis de havde gjort det, kunne Brutus være blevet konge.
Kejser. Men det ønskede han ikke.
— Men han ville have vundet. — For hvilken pris?
— Husker I Sokrates? — Ikke rigtig.
"Det, der gælder, er at leve korrekt."
Sokrates ville hellere henrettes uretfærdigt end bryde Athens love.
Sikke et geni.
— Vent, William! Hvordan går det? — Fint. Hvordan går det med latin?
Fremragende. Fordi du har fået mig til at føle mig hjemme.
Du har den nok, men det er en førsteudgave.
Jeg fandt den ved siden af en udgave af "Orestien".
— Han var så ung, da han skrev den. — Jeg hørte ham forelæse engang.
Det må have været en spændende opvækst.
Det var det helt bestemt. Ja, han var ...
— Tak. Det var pænt af dig. — Vi ses.
— Okay. Fio. — Jeg bliver. Jeg er blevet.
— Fis. — Hej, drenge.
— Fis. — Du bliver. Du er blevet.
— Fit? — Han, hun, den bliver, er blevet.
Og for at få bonuspoint. Flertalsformen af fit.
— Fiunt. — Okay.
— Se engang. Det er fra Frankrig. — Tak.
— Studio. Jeg studerer. — Du godeste.
— Vi skal læse lektier. — Du godeste.
— Man kan se hår. — Hvad mener du med hår?
Du godeste.
Lige et øjeblik.
Hvis vi bliver snuppet med det her, så er vi færdige. Seriøst.
Det skal nok gå.
— Jeg går ind og læser lektier. — Læs det her, Marty.
Terningen er kastet. Fru Louis Masoudi.
Hvorfor gør vi det her? Min allergi blusser op, og jeg har sten i skoene.
Bådehuset er forbudt, og vi må ikke forlade skolen.
— Hvad hvis der er huller i båden? — Hold nu op.
I forstår ikke konsekvenserne. Bliver vi snuppet, bliver vi smidt ud.
— Tag det roligt. — Det kan jeg ikke!
Jeg må ikke blive smidt ud. Min far blev Julius Cæsar.
Har han fortalt, hvilket spørgsmål han vandt med?
Hvilke stammer invaderede Rom i år 102 f.Kr.? Teutonerne og kimbrerne.
Det var det sidste, han sagde, da han satte mig af.
Martin, er du virkelig nervøs for ...
— Der skydes! — Pas på, Marty.
— Hvis vi sejler derover ... — Til Saint Mary?
Nej. Straffen for at betræde Saint Mary ...
— Hvad så, Deepak? Vil du med? — Ja.
Louis? Der ser du, Martin. Det er problemet med demokrati.
— Jeg er meget nervøs. — Det ved vi godt.
— Jeg er vild med uniformer. — Lad os vende om.
— Vi må vende om nu. — Hold mund, Marty.
— Tag det roligt, drenge. — Hej.
Hej.
— Går I i skole her? — Ja.
— Vi går i skole derovre. — Vi ror. Han er styreren.
— Styrmanden. — Nå ja, det er rigtigt.
Passer det, man siger om fyrene på St. Benedict?
Det ved jeg ikke. Hvad siger man helt præcis?
— Hvad hedder I? — Sedgewick, Deepak.
— Louis og Martin. — Marty eller Martin.
— Giv os jeres telefonnummer. — Hvad er vores telefonnummer?
— 5550169. — Områdenummer 215.
Har I lyst til at nøgenbade?
— Hvabehar? — Altså, nøgne?
— Hvad? — Hvad laver han?
— Du godeste. — Hvem kommer med mig?
— Laver han sjov? — Det er løgn.
Ikke mig. Min arm må ikke blive våd, så dit nummer forsvinder.
Jeg hvisker det bare i dit øre, så du ikke glemmer det.
— Jeg vil gerne. — Du godeste.
— Det vil jeg også. — Tag tøjet af, drenge.
Jeg kommer!
— Unge damer. Hvad foregår der? — Hold da kæft. En nonne.
— Åh gud. — Der ryger undervisningsgebyret.
På St. Benedict går vi ind for tillid under ansvar.
Den tillid har I misbrugt, og I har sværtet akademiets ry til.
Hvis det så blot var, fordi I ikke vidste bedre.
Men bevidst uvidenhed er uacceptabelt.
I skal blive på kollegiet indtil klokken syv i morgen tidlig.
Hvad med aftensmad?
— Hvabehar? — Jeg er sulten.
— Du godeste. — Hr. Masoudi?
Hr. Hundert.
Godaften, de herrer.
— Hvordan går det, hr. Hundert? — Hej, hr. H.
Brewster.
Hr. Bell. Vil du komme herop?
Vil du gøre skemaet færdigt?
Hvad blev Octavian kaldt?
Det ville selv en husbuk på gulvet herinde vide.
— Kejser? — Ja.
Kan du navnene på nogen af de følgende kejsere? Der var 41.
— Jeg kan kun syv. — Udmærket.
Gnavpot, Lystig, Søvnig, Prosit, Dumpe ...
Kan du rent faktisk nogen af kejsernes navne?
— Jeg kan fire. — Udmærket.
John, Paul, Ringo og George.
Hr. Bell. En advarsel.
Som Aristofanes engang skrev:
"Ungdom ældes, umodenhed vokser man fra, —
— uvidenhed kan belæres, og fuldskab gøres ædru, —
— men dumhed varer for evigt."
— Sig dem i kronologisk rækkefølge. — Tiberius, Caligula, Claudius.
Nero, Galba, Otho, Vitellius.
Vespasian, Titus, Domitian.
Nerva, Trajan, Hadrian.
Antoninus Pius, Marcus Aurelius, Commodus, Pertinax ...
Tak, det er nok. Sæt dig ned, hr. Bell.
Kom ind.
— Hr. Bell. — Hr. Hundert.
Sid ned.
— Er De enebarn? — Sæt dig ned, hr. Bell.
— Ved du, hvorfor du er her? — Jeg er dagens bedste elev.
Du fik et point for at stave dit navn rigtigt. Hr. Bell.
Jeg ved ikke, hvad du tror, du laver, men det er uacceptabelt.
— De er ikke gift, vel? — Nej.
Det er derfor, vi skal gå med toga.
Jeg skal mødes med din far.
Er der noget, jeg skal sige til ham?
Hils ham fra mig.
Goddag. Godt at se dig. Lige et øjeblik.
Hvem er det? Kom med ind. Ingen opkald, Kathleen. Tak, Michael.
Sid ned.
De er cubanske. Sig det ikke til nogen.
— Nej tak. — Er du sikker?
Du ved ikke, hvad du går glip af.
— Hr. senator ... — Nu skal du bare høre.
Den fik jeg af en vælger i morges. Se engang.
Lige et øjeblik. Ikke så hurtig, makker.
En kvart omgang. Værsgo.
Den skal have tilhørt Robert E. Lees kusk. Det sagde han.
— Du er historie—fan, ikke? — Så at sige.
— Du må få den. — Nej, det går ikke.
Tag den nu bare. Det er en gave for alt, hvad du har gjort for Sedgewick.
Tak.
— Hvad skyldes æren? — Det er Deres søn, hr. senator.
— Hvad har han nu gjort? — Sedgewick er velbegavet.
— Men han lærer ikke stoffet. — Jeg skal bruge en tændstik!
— Hvad for noget stof? — Grækerne og romerne.
— Vi er i gang med Romerriget ... — Tak. Luk døren efter dig.
— Vi er nået til Augustus. — Forsigtig. Den kan stadig skyde.
Sedgewick hører ikke efter i timerne og læser ikke lektier.
Må jeg spørge, hvad det, du lærer drengene, skal gøre godt for?
— Gøre godt for? — Ja.
Hr. senator, grækerne og romerne fremsatte en model for demokratiet, —
— som dem, der udformede vores forfatning, brugte som inspiration.
Når drengene læser Platon, Aristoteles, Cicero og Cæsar, —
— kommer de i kontakt med mænd, der var deres tids største statsmænd.
Med samfundsdyder, karakter og overbevisning.
Sikke du kan snakke. Siger du, at min søn Sedgewick er dum?
— Jeg skal forme hans karakter. — Forme ham?
Gudfader bevares, du skal ikke forme min dreng.
Din opgave er at undervise min søn. Lære ham gangetabellen.
Lære ham, hvorfor jorden er rund, og hvem der slog hvem ihjel.
Det er din opgave.
Du skal ikke forme min søn.
Jeg skal nok forme ham.
— Javel. — Ja.
Tak, fordi du kom.
Tilbage, Marty. Kom så.
— Bell! Der er telefon til dig! — Hvad?
— Det er en pige. — Sikkert blondinen fra Saint Mary.
Det er hende rødtoppen.
— Hallo? — Sedgewick? Vent på din far.
Ved du, hvad det koster mig at sende dig på den skole?
— Hvad er der galt? — Hold mund. Min tid er dyrebar.
Jeg har andet at lave end at rydde op efter dig.
— Forstået? — Ja, det er forstået.
Glem det ikke.
— Hvad sagde hun? — Det var den forkerte pige.
Hvad skete der?
Deepak, må jeg tale med Sedgewick alene? Tak.
— Jeg talte med din far. — Det ved jeg.
Vi havde en rigtig fortrolig snak.
Den er til dig.
Jeg beklager standen. Det var min lærebog i high school.
Den er god. I første kapitel står en oversigt over dette semesters pensum.
Den kan hjælpe dig med at forberede dig til Julius Cæsar—konkurrencen.
Den første prøve er i morgen tidlig.
Se på kapitel tre, republikkens grundlæggelse.
Sedgewick, jeg låner dig bogen, fordi jeg tror på dig.
Du kunne blive den dygtigste i klassen, hvis du ville.
Det er helt op til dig.
Hvordan påvirkede Gracchernes krise udviklingen?
Værsgo at begynde.
Flot klaret.
Hr. Bell.
— Du bestod. — Jeg fik kun 8.
— Hvad siger man om Rom? — Rom blev ikke bygget på en dag?
Nej, alle veje fører til Rom. Du havde ret. Fortsæt det gode arbejde.
Hvad bidrog de fem gode kejsere med?
Værsgo at begynde.
Julius Cæsar—konkurrencen rangliste
40? Hvad siger du? Nå, 14.
— Hvad betyder "Alea jacta est"? — Terningen er kastet.
— Fint nok, 20. I næste uge. — Jeg kom med på listen.
— Se, hvem der står der. — Flot klaret. Du er nummer fem.
11. Flot klaret!
— Ingen skal læse bogen før i morgen. — Det forstår jeg godt, hr. Bell.
Men alle drenge har bedt om bogen. Det ville ikke være retfærdigt, vel?
— Det ville være retfærdigt. — Du er irriterende.
— Flot frisure. Er den ny? — Den har jeg haft siden 1958.
Bogen skal være til rådighed for alle her på bordet.
— Sådan er reglerne på St. Benedict. — Den ligger der i morgen tidlig.
— Det lover jeg. På æresord. — Nej! Nej!
Jeg siger god for drengen. Han er en af mine bedste elever.
Hvis han siger det, så ligger bogen der i morgen tidlig.
Jeg tager det fulde ansvar.
Hvis De vil være så venlig.
— Tak. — Jeg mente det med frisuren.
— Tak, hr. Bell. Godaften. — De har styr på sagerne.
— Godaften, hr. Hundert. — Det beundrer jeg.
Kom så, Sedge!
— Tag den nu! Sådan, Marty! — Flot grebet!
Hr. Hundert! Vil De slå?
— Kom nu, hr. Hundert. — Kom nu.
— Bibliotekets vinduer er for tæt på. — Klart, hr. Hundert.
Vis os, hvordan man gjorde det i gamle dage.
Nu er De nødt til at spille, hr. Hundert.
— I gamle dage? — Så er det nu. Jakken ryger af.
Vent og se.
— Hr. Masoudi. — Hr. Hundert.
— Det er længe siden. — Om nogensinde.
Tilbage med jer. Han skal slå.
— Tilbage med jer. — Det burde jeg have vidst.
Egemus iaculatore, non iacchi latore.
— Hvad betyder det? — Vi vil have en, der kan kaste.
Kom så, Sedgewick. Nu skal han få. Lige ned ad banen.
Kom så, Sedgewick!
Sving så battet!
Løb! Løb!
Kom så! Skynd jer! Af sted!
Vi går ind på Brewsters værelse.
— Flot ramt, hr. Hundert. — Godt, hr. H. Ligesom i gamle dage!
Du har vel heller ikke set, hvordan bolden røg gennem min rude?
— Jeg aner det ikke. — Du aner det ikke?
Du bliver en god advokat.
Klokken er ni. I har indtil klokken tolv.
Den sidste prøve vil afgøre, hvem der bliver de tre finalister.
Held og lykke.
Så er tiden gået, hr. Bell.
Hr. Bell, du må desværre stoppe.
11
13
Så er det nu, Martin.
Det er fantastisk.
— Jeg må ringe til min far. — Jeg skal også ringe. Kom så.
— Undskyld. Det er vel ikke for sent? — Nej da.
— Hvordan går det? — Godt. Jeg betragtede dyrelivet.
— Sid ned. Det sædvanlige? — Nej tak.
— Må jeg ... — Hvordan går det med konkurrencen?
Rigtig godt. Selv for Sedgewick Bell.
— Gør han fremskridt? — Han kommer fra mørket ind i lyset.
Sid ned.
— Skål. — Jeg skal fortælle dig noget.
Tony har fået tilbudt et lektorat på Oxford. Han har takket ja.
Jeg mener, vi har takket ja. Vi flytter til England.
Hvornår? Ved årets afslutning?
Hvis han vil have stillingen, skal han begynde med det samme.
Hr. Woodbridge er gået med til det.
Bare sådan uden videre. Det er ...
Det er bemærkelsesværdigt. Et lektorat er en stor chance.
Det er storartet.
Du vil blive savnet. Det vil I begge to.
— Jeg må hellere ... — Ja.
Kom så, Sedgewick!
— Deepak! — Louis!
— Sedgewick! — Louis!
Masoudi!
Velkommen til den 73. årlige Julius Cæsar—konkurrence.
Tillykke til Louis Masoudi.
Deepak Mehta og Sedgewick Bell.
Konkurrencen havde ikke været mulig uden vores ordstyrers lidenskab.
Her kommer vores lærde hr. Hundert.
Hr. H!
Rektor, mine herrer og damer og ærede gæster.
Der vil blive stillet spørgsmål af stigende sværhedsgrad.
Vær venlige først at klappe, når hver runde er afsluttet.
Må den bedste mand vinde.
Hr. Masoudi, hvilken kejser ville give senatet den fulde magt —
— for blot at opnå endnu større magt?
— Augustus. — Det er korrekt.
Hr. Mehta. Hvem indførte Roms professionelle hær?
— Gajus Marius i år 104 f.Kr. — Det er korrekt.
Hr. Bell, på hvilken romersk høj lå den berygtede Tarpeiske Klippe?
Capitolhøjen.
— Capitolhøjen? — Det er korrekt.
— Hvem skrev "Georgica"? — Publius Vergilius Maro.
— Erobring i 106 f.Kr. ... — Trajans erobring af Dacia.
— Hvilken kejser kaldtes Filosoffen? — Marcus Aurelius.
Det er korrekt.
— Sådan, Sedgewick! — Stille!
Stille! Hr. Masoudi.
Hvem var de første kejsere, der herskede over det delte rige?
Valentinian 1 og Caecina.
Det er desværre forkert.
— Hr. Mehta. — Valentinian 1 og Valens.
Det er korrekt. Tak, hr. Masoudi. Sid ned.
Flot klaret.
Hr. Bell, hvilken general nød aristokratiets støtte —
— under borgerkrigen i år 88 f.Kr.?
Sulla.
Lucius Cornelius Sulla.
— Det er korrekt. — Sådan, min dreng!
— Jeg tror, Sedgewick Bell snyder. — Lad det fare. Glem det.
— Glem det? — Glem det.
Hr. Mehta, hvor mange regioner opdelte Augustus Rom i?
— 14. — Undskyld? Hvor mange?
— 14. — Det er korrekt.
Sådan, Deepak!
Hr. Bell.
Hvem var Hamilkar Barkas?
— Vil De gentage spørgsmålet? — Hvem var Hamilkar Barkas?
Det ved jeg ikke.
Hr. Mehta, hvem var Hamilkar Barkas?
Den kartaginiensiske general, der vandt slaget ved Drepana i år 249.
En fremragende hærfører, der desværre var på den forkerte side.
Det er korrekt.
Tak, Louis.
Julius Cæsar!
Hr. H., flot klaret.
Det var en interessant optræden.
Jeg vidste, De så det.
Hvorfor, Sedgewick? Du kendte stoffet.
Hvorfor ikke?
— Hvorfor afslørede De mig ikke? — Det er indviklet, Sedgewick.
Det var vel ikke på grund af min far?
Det havde intet med din far at gøre.
Helt sikkert, hr. Hundert. Helt sikkert.
William! Jeg ville lykønske dig. Det var forrygende.
— Sedgewick Bell var en overraskelse. — Ja.
Han er nået langt. Du må være stolt. Det er en pragtfuld forestilling.
Jeg vil måske foreslå at invitere flere gamle elever for fremtiden.
Ikke kun forældrene, men alle de gamle elever.
Og så kunne man gøre det til en begivenhed for at skaffe penge.
Det ville stille dig i et godt lys som fremtidig rektor. Hvad er der?
Sedgewick snød. Kom ind.
Det kan være et stort pres.
Og Woodbridge følte, det var i skolens interesse at glemme det.
Du fik ham ikke op på scenen. Du inspirerede ham bare —
— til at læse og lære, og det bør du roses for.
Således begyndte en våbenstilstand mellem Sedgewick Bell og mig.
Den gnist, der havde opildnet ham, var nu slukket.
Hans korte flirt med flid blev afløst af frækhed og foragt.
Han havde en hypnotiserende virkning på sine klassekammerater.
De sværmede om ham, blinde for hans mangler.
Madkamp!
Hans sidste år gik med en utrættelig række gavtyvestreger —
— og en syndflod af 8— og 7—taller.
Sedgewick Hyram Bell.
Selvom hans fars indflydelse sikrede ham en plads på Yale, —
— var det med en følelse af nederlag, at jeg i foråret 1976 —
— overrakte Sedgewick Bell hans eksamensbevis.
25 ÅR SENERE
Ifølge Heraklit kan man ikke bade i den samme flod to gange.
En forspildt chance er forspildt for evigt.
Men da Elizabeths ægteskab sluttede, og hun vendte tilbage, —
— var vandet, vi badede i, lige så skønt, som vi forestillede os.
Men selvom kærligheden sejrede med tiden, så gjorde døden det også.
Da rektor Terence Woodbridge gik bort, følte jeg en dyb sorg.
Selvom Sedgewick Bell havde sat vores venskab på prøve, —
— havde han helliget sig St. Benedicts tradition for ledelse.
En tradition, som jeg nu skulle værne om.
— Held og lykke, hr. Hundert. — Tak, hr. Horner.
Goddag, alle sammen. Godt at se dig, Larry.
Hr. Phillips. Godt at se Dem.
— Sid ned. Lad os komme til sagen. — Gerne.
De har ydet et enormt bidrag til St. Benedict.
Deres ansættelse er uovertruffen, og De er vellidt og beundret.
Vi har overvejet nøje at trække Dem ud af klasselokalet.
Jobbet som rektor er hårdt med uendelige rejser og møder.
Man skal være klar til at kæmpe døgnet rundt.
Efter at have roet på søen gennem de sidste syv præsidentperioder —
— er jeg klar til kamp.
Det, vi siger, er ...
Har De erfaring med at indsamle penge eller at stifte legater?
— Vi kan ikke undvære Dem som lærer. — Der indskrives færre elever.
St. Benedict opfattes som gammeldags. Vi må rette blikket mod fremtiden.
Hvem så?
— Nogen udefra? — James Ellerby.
— Hvabehar? — De vidste vel, han havde søgt?
Hr. Ellerby har spændende forslag til muligheder for at indsamle penge.
Jeg har været vicerektor i 17 år. Hr. Ellerbys evne til at indsamle ...
Det handler ikke kun om penge.
James Ellerby er fremsynet. Han har opsøgt lokalsamfundet.
Han har forbindelser til vigtige tidligere elever.
En fremragende formidler med høj moral og en urokkelig forpligtelse.
Så ...
— Så må jeg indgive min opsigelse. — Det vil jeg bede Dem om at undlade.
De er vores dygtigste lærer.
— De må have mig undskyldt. — De vil altid være velkommen her.
Døren vil altid stå åben.
— Jeg er chokeret over Ellerby. — Tænk, at jeg ikke så det komme.
Han har promoveret sig selv i kulisserne i årevis.
Han er gudfar til to af bestyrelsesmedlemmernes børn.
Der er mange andre ting, jeg altid gerne har villet gøre.
Jeg har altid gerne villet skrive en bog om republikkens første tid.
Skål for St. Benedict.
Jeg har te med til dig.
— Går det godt? — Den skriver nærmest sig selv.
Godt, så skal jeg ikke forstyrre. Fortsæt bare. God arbejdslyst.
William? James Ellerby er i telefonen.
Fusionen gør ham til direktør i et af landets største selskaber.
— Hvad har det med mig at gøre? — Nu skal du høre.
Han vil gerne donere et stort beløb til St. Benedict på én betingelse.
Han vil have Julius Cæsar—konkurrencen til at gå om.
— Med dig som ceremonimester. — Hvorfor?
Han vil genvinde sin intellektuelle ære.
Han har fundet Louis Masoudi og Deepak Mehta —
— og forventer også at kunne finde resten.
— Sagde du ikke, jeg var stoppet? — Han bad om dig som en betingelse.
Sagde hr. Bell, hvor stort et beløb han vil donere til St. Benedict?
Nok til at udvide biblioteket med 2.325 kvadratmeter til hans fars ære.
Det bliver den største donation i skolens historie.
En tidligere historielærer, der ikke kan indsamle penge, er grundpillen?
— Ja. — Skæbnens ironi.
— Livet er pudsigt. — Hvor skal det foregå?
På et ferieresort, hans firma ejer på Long Island. Her er rejseplanen.
BELL UDNÆVNT TIL BESTYRELSESFORMAND
— Hr. Hundert. — Hr. Bell.
— Hvordan gik rejsen? — Jeg har aldrig kendt mage.
Sådan må Cæsar Augustus have haft det, når han blev båret i bærestol.
— Det er lidt overvældende. — Jeg er stadig en svinebondes søn.
Jeg er glad for, De ville komme.
Man tror, at det, der sker, når man er 15, ikke betyder noget, men ...
— Dejlig fest. — Jeg er glad for at se dig.
Du skulle have set ham på kostskolen. Lige et øjeblik. Jeg kommer straks.
Hr. Hundert. Kom med.
Mød mine bedste rådgivere. Det er John og Robert.
— Goddag, hr. Hundert. — Og min smukke kone Victoria.
Dejligt endelig at møde Dem. Jeg har hørt meget om Dem.
Rolig nu!
Nu vil jeg gerne præsentere en enestående ... Brewster.
En enestående mand, der har mejslet Romerrigets historie i vores sind.
Om vi ville det eller ej.
— Vores hr. Hundert. — Hørt!
I er blevet så voksne, —
— at jeg bør lave navneopråb for at være sikker på, hvem jeg taler til.
Alvorlig talt, at stå her blandt mine elever ...
I får alle sammen en eftersidning.
... som nu er blevet en flok fordrukne skurke.
Som nu er spidser inden for industri, jura, økonomi og uddannelse.
Jeg kan ikke forestille mig et større privilegium. Tak.
— Mere kaffe? — Ja tak.
Hr. Hundert?
Martin. Martin Blythe.
Godt at se Dem igen.
— Da du ikke var med til middagen ... — Troede De, jeg ikke kom?
Det ville jeg ikke gå glip af.
— Jeg gennemgik mine notater ... — Til konkurrencen?
Jeg stødte på et essay, du skrev om de fem gode kejsere.
Det var fantastisk. Du var en fremragende elev.
— Jeg gav dig ikke helt som fortjent. — Hvorfor siger De det?
Det ved jeg ikke.
Du gode gud, hr. Hundert.
Den anbefaling, De skrev, da jeg søgte ind på akademiet ...
Den var strålende. Selvfølgelig gav De mig som fortjent.
De gav mig mere end det.
— Tag fat i hans håndled. — Deepak.
Med hvilken kejser sluttede det julisk—claudiske dynasti? Masoudi?
— Nero. — Vi gjorde det!
Flot klaret, Robert! Nu skal jeg læse lektier.
Nej, kom nu, far. En gang til?
— Kom ind. — Undskyld, jeg forstyrrer.
— Du forstyrrer ikke. — Jeg har noget til Dem.
— Du godeste. — Bare jeg ikke får en bøde.
Nu forstår jeg, hvorfor den betød så meget for Dem.
"Grækerne udskærer marmor, til den næsten bliver levende.
Grækerne skrev store taler og forudsagde stjernernes forløb.
Men husk romernes store kunst.
At regere med myndighed, skabe fred under loven, —
— besejre de magtfulde og vise dem nåde."
Godt, du ikke har skrevet i den.
— Jeg havde nogle umulige øjeblikke. — Du mener nogle umulige år.
Hvorfor fandt De Dem i mig?
Nok fordi jeg så en ung mand, der var under et stort pres.
Og ligesom dig havde jeg også en far, der var en meget travl mand.
Det er pudsigt. Jeg kan huske, at jeg rejste med min far.
Han kendte alle. Han fortalte historier og gav altid gode råd.
Han var altid charmerende og altid senatoren.
Men jeg kan ikke huske, at vi har talt rigtigt sammen.
Jeg tvivler på, at han hørte et ord af, hvad jeg sagde.
For nogle år siden ...
... besøgte jeg ham på hospitalet, og han var alvorligt syg.
Det tog lidt tid, før det gik op for ham, at jeg var der.
Han begyndte at græde.
Tårevædet så han op på mig og sagde ...
"Tal med mig."
Jeg vidste ikke, hvor jeg skulle begynde.
Men i samme øjeblik jeg begyndte at tale ...
... lukkede han øjnene og gik bort.
Uden at have hørt et ord.
Den skiderik.
Du gode gud. Tak, hr. Hundert, fordi De gør det her muligt.
Det er mig en fornøjelse. Jeg glæder mig til i aften.
— Held og lykke. — Det får jeg brug for.
— Det tror jeg ikke. — Vi ses nedenunder.
Kom så, Deepak!
— Masoudi! — Sådan, Sedgewick!
Det er et dårligt tidspunkt. Jeg ringer senere. Undskyld.
Var det din børsmægler?
Godaften, mine damer og herrer.
Der vil blive stillet spørgsmål af stigende sværhedsgrad.
Vær venlige først at klappe, når hver runde er afsluttet.
Må den bedste mand vinde.
— Hr. Masoudi. Er du klar? — Hr. Hundert, jeg er Julius Cæsar.
Hr. Cæsar. Hvem mangler af de første otte kejsere?
Augustus, Tiberius, Caligula, Nero, —
— Vespasian, Titus og Domitian.
— Trajan. — Det er desværre forkert.
— Marcus Aurelius? — Nej.
Commodus? Septimius? Gasholdig Flatulus?
Beklager. Spørgsmålet går til hr. Mehta.
— Skal jeg gentage spørgsmålet? — Nej, det er Claudius.
Det var en kort regeringstid. Sid ned, hr. Masoudi.
Tak for venligheden.
Nu kan du tjekke dine beskeder.
Hr. Bell. Vær venlig at oversætte "Alea jacta est".
Hvem sagde disse ord og ved hvilken lejlighed?
Terningen er kastet. Det sagde Cæsar, da han krydsede Rubicon.
Det er korrekt.
— Jeg har læst på lektien. — Det kan jeg se.
Hr. Mehta. Hvornår blev den romerske hær knust ved Trasimenersøen?
— I år 217 f.Kr. — Det er korrekt.
Hr. Bell. Hvem var den sidste kejser af det vestromerske rige?
Romulus Augu...
— Romulus Augustulus. — Det er korrekt.
— Hr. Mehta. — Den Milviske Bro.
— Lex Vatinia. — Prætorianergarden.
— Marcus Aurelius. — Theodosius 2.
— Comitia tributa. — Pantheon.
Hr. Bell. Hvilke stammer invaderede Rom i år 102 f.Kr.?
Tag dig god tid.
Teutonerne. Gudfader.
Jeg må gætte.
— Kimbrerne? — Det er korrekt.
Flot klaret. Imponerende.
Mange tak. Godt. Jeg er ...
Hr. Mehta. Hvad var Caracallas største forfat...
... største forfatningsmæssige forbedring?
Han gav alle Romerrigets frie mænd borgerskab.
Det er korrekt.
Hr. Bell.
Hvem var Shutruk—Nahhunte?
Shutruk—Nahhunte?
— Kom nu, Bell. Det stod over døren. — Døren. Det må han vide.
— Døren, Sedgewick. — Kom nu.
Kom nu, Sedgewick.
Tavlen.
Hvis Deepak kan svare på det, så har han vundet.
Hr. Mehta, hvem var Shutruk—Nahhunte?
Shutruk—Nahhunte, konge af Anshan og Susa, regent i landet Elam.
Det er korrekt.
— Mine damer og herrer, Julius Cæsar! — Hil Cæsar!
— Tillykke. Flot klaret. — Hil Cæsar!
— Tillykke, Deepak. — Mange tak.
Hvis man skal tabe, skal det være til den klogeste. Deepak Mehta.
Og tak endnu en gang, hr. Hundert. Deres dyd er en ledestjerne.
Sådan, hr. H!
Hr. Hundert, bliv her.
Tak til jer alle sammen. Det har været en sjov weekend, —
— og vi bør nok ikke vente 25 år, før vi gør det igen.
Men der er en mere alvorlig grund, som vedrører os alle sammen.
For vi går alle op i kvaliteten af uddannelse her i landet.
Ikke kun på steder som St. Benedict, ikke kun for vores børn, —
— men for landets børn.
For vi går alle sammen op i vores lands fremtid, Marty.
I den moralske og finansmæssige ledelse.
Vi ved, at det er vores generations tid til at føre an.
Derfor står jeg her for at fortælle, at jeg vil gå i min fars fodspor —
— og meddele mit kandidatur til en plads i Senatet.
Jeg vil bede jer alle støtte mig.
— Han får min stemme! — Tillykke.
Sedgewick, tillykke.
Nå, der er De. 30 halvskaldede, midaldrende mænd leder efter Dem.
Nogle ting kan ikke vente.
De var alle tiders i aften. De modnes med alderen ligesom god vin.
— Er alt i orden? — Ja tak.
— Det ser ikke sådan ud. — Jeg har det fint, tak.
Så skynd Dem, og kom med ind til festen.
Hvor længe har du haft dårlig hørelse, Sedgewick?
Udmærket, hr. Hundert.
Jeg tænkte nok, De opdagede det.
Hvem var staklen, der gav dig svarene?
En studerende, der fik lidt penge og et varmt måltid.
Jeg går ud fra, det bliver mellem os. Som altid.
Det går jeg ud fra.
Mener du, om jeg vil gå derud og ...
... afsløre dig som en løgner og en svindler? Nej.
— Nej. — Jeg er lærer, Sedgewick.
Jeg svigtede dig som lærer.
Men jeg vil komme med en sidste moralpræken.
På et tidspunkt tvinges vi alle —
— til at se os selv i spejlet og se, hvem vi virkelig er.
Når den dag kommer, vil du blive konfronteret —
— med et liv levet uden dyd og uden principper.
Jeg har medlidenhed med dig. Så er moralprækenen slut.
Hvad kan jeg sige, hr. Hundert? Hvem fanden går op i det?
Helt ærligt. Hvem fanden går op i Deres principper og dyder?
Se Dem engang. Hvad har De drevet det til?
Jeg lever i den virkelige verden, hvor folk gør det, der skal til.
Hvis det er at lyve og snyde, så må det være sådan.
Jeg går hen og vinder valget, og De vil se mig alle vegne.
Så tænker jeg over mit bidrag senere.
Robert.
Morgenmad med hr. Hundert søndag klokken 11
Og en vodka—tonic.
— Hr. Hundert. — Martin, kan vi tale sammen?
Jeg nød det virkelig. Trist, min kone og mine børn ikke kunne komme.
— Jeg troede, Sedgewick ville vinde. — Det skulle have været dig, Martin.
— Hvabehar? — Dengang skulle det have været dig.
Nej, jeg var ikke en af finalisterne.
Jo, du var. Jeg gav din plads væk.
Det betyder måske ikke noget for dig, men det skulle du vide.
— Okay. — Jeg er ked af det, Martin.
Det er okay.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg må ... Deepak venter på mig.
— Ses vi til morgenmaden? — Selvfølgelig.
Godt.
Det er meget vigtigt for os og bør være vigtigt for folk i vores land.
Det er vigtigt. Min far Hyram Bell lærte mig at være principfast.
Landet har brug for den fornemmelse for rigtigt og forkert.
Vi taler om, hvordan vi kan forbedre uddannelsen.
Virkelig nå ud til børnene og lære dem —
— at være principfaste, og at man skal bidrage.
— Hr. Hundert. — Er jeg det forkerte sted?
— Nej, men alle er gået. — Gået?
De havde temmelig travlt, men vi skulle sige farvel til Dem.
— Jeg kan godt finde noget mad. — Nej tak.
Var der ... Tak.
Hil Cæsar!
Skynd dig at tage et billede.
Han ser alle tiders ud. Giv mig battet.
Vi vil gerne overrække Dem noget.
Den eneste, der kunne gøre Homer til et hit. Den hårdtslående hr. Hundert.
Kan De huske det? Pas på vinduet, hr. H.
Meget velformuleret, hr. Masoudi. Tak.
Deepak, tavlen.
"En dygtig lærer har ikke meget historie at skrive ned.
Hans liv går over i andres liv. Disse mænd er grundpiller i vores skoler.
De er vigtigere end sten og bjælker —
— og vil fortsat være en opildnende kraft i vores liv."
Tak, hr. Hundert.
Tak, Deepak. Jeg ...
Han er målløs for første gang i sit liv.
Uanset hvad jeg end må have lært jer for mange år siden, —
— så vil jeg takke jer for denne weekend, for I har lært mig noget, —
— som er uvurderligt. Tak.
Skål for hr. Hundert.
Skål for hr. H!
Tak. Skål for jer.
Jeg håbede, at jeg havde taget fejl af Sedgewick Bell.
Eller snarere, at jeg havde gjort ret i at tro på ham dengang.
Men der er ingen overraskelser i denne historie.
Som historiestuderende chokeres jeg ikke af dristighed eller succes.
Jeg havde svigtet Sedgewick.
Men et livs værdi afgøres ikke af ét nederlag eller én succes.
Det lærte mine andre elever mig.
Selvom vi snubler, må en lærer altid håbe, —
— at en drengs karakter kan ændres med viden —
— og dermed en mands skæbne.
— Godmorgen, hr. Hundert. — Godmorgen.
— Hvad hedder du? — William Simon.
— Og dig? — Howard Hollander.
— Og dig? — George Duncan.
— Og dig? — Alec Matthews.
— Og dig? — Kathryn Scott.
— Og dig? — Tawana Carver.
— Og dig? — Steven Wong.
Udmærket. Udmærket.
Jeg hedder hr. Hundert. Faget er den vestlige ...
Undskyld, jeg kommer for sent.
— Hvad hedder du? — Martin Blythe.
Selvfølgelig.
— Velkommen, hr. Blythe. Sid ned. — Javel.
Hr. Blythe. Vil du rejse dig og læse det, der står på tavlen over døren?
"Jeg er Shutruk—Nahhunte, konge af Anshan og Susa, regent i landet Elam.
Jeg knuste Sippar og tog Naram—Sins stele —
— og bragte den med til Elam, hvor den blev opstillet som offergave.
Shutruk—Nahhunte, 1158 f.Kr."
Udmærket.
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service 2016